Közösség és társadalom szembeállítása F. Tönnies művében
Irodalom: F. Tönnies: Közösség és társadalom/ Gondolat, Bp. 1983

A mű születésének körülményei

Ferdinand Tönnies (1855-1936) 
•	a klasszikus német szociológia (kb. 1890- 1930) egyik megalapítója, a szociológiának szenteli életét (statisztikával is foglalkozik, 1909-ben lesz egyetemi tanár, közgazdaságtant tanít)
•	1909-ben megalakítja a Német Szociológiai Társaságot, melynek 1933-ig elnöke
•	Fő mű, a 'Közösség és társadalom' 1887-ben született

Források:
I.	Kora:
•	a császárság (1871-1918) időszaka, mely mérsékelten demokratikus és liberális 
•	politikát, hivatalos tudományt a junkerek és más rendies, konzervatív eszményeket képviselő rétegek uralták, ellenezve minden modernizációt
•	a modernizáció a gazdaságban és a technikai fejlődésben mégis bekövetkezett, ezért -az intézményesülni nem tudó- szociológia fő kérdése, hogy mi a kapitalizmus, hogyan jött létre, hogyan működik (Weber, Simmel, Tönnies is erre kereste a választ)
•	szociológiának bizonyítania kellett a maga létjogosultságát néhány uralkodó tudományos szellemi irányultságokkal szemben:
1.	konzervatív, nacionalista történetírással (historicizmus) szemben, mely a történelmi folyamatok egyediségét és nemzethez kötöttségét hangsúlyozta, a szociológiát azért támadja, mert államtól különböző társadalom tudományaszociológia kénytelen alkalmazkodni, igazolni, hogy nem tagadja a historicizmus eredményeit
2.	történeti gazdaságtannal szemben, mely a gazdaságot történeti képződményként fogta fel, az erkölcsöt és a gazdaságot elválaszthatatlannak tartotta (gazdaságban, erkölcsi eszmények megvalósítására kell törekedni) 
3.	ezen túl a legjelentősebb német szociológusoknak tisztázniuk kellett a Marxhoz való viszonyukat. Tönnies Marxhoz való kötődése és baloldali beállítottsága megjelenik a mű erős marxi hatásában. (Marx a szociológia számára jelentős kapitalizmussal is foglalkozott, ezért volt fontos). A piac, a kizsákmányolás, az osztálykonfliktusok ábrázolása, a kapitalizmus gazdasági megközelítése Marx gondolataihoz kapcsolódik, Tönnies úgy fogta fel, hogy a közösség a kommunizmus, a társadalom pedig a szocializmus szociológiai megközelítése.
4.	A szociológia kialakulását befolyásoló szellemi áramlatok között még meg kell említeni F. Nietzsche hatását is. Nietzsche szerint a szociológia a modern korszak tipikus hanyatlási terméke, akadály a kultúra útjában. Ezzel a kultúrkritikai beállítottsággal szemben kellett a szociológiának önmagát igazolnia. 

II.	Korábbi források:
•	A mű kiindulása társadalom-filozófiai jellegű, ezért fontos Thomas Hobbes nevét megemlíteni, aki a 17. sz. nagy angol filozófusa. Álláspontja szerint a társadalom racionális szerződés eredménye.  (Tönnies ezt nem fogadja el teljes)
•	A másik filozófiai hatás Schopenhaueré, aki szerint az emberi világot az akarat hozza létre. (ezt átveszi Tönnies)

A társadalomtipológia alapjai

I.	A mű kiindulópontja társadalom-filozófiai jellegű, a kapitalista rendszert próbálja megragadni az emberi társadalom és a történelmi világ szerkezetének elemzésével. A tásadalmat tekintve két ellentétes megközelítésmód élt, Tönnies ezekből merítve teremti meg szintézisét:
•	A historikus /organikus szemlélet szerint a társadalom szervesen nőtt történeti képződmény, mely tudatos akarat nélkül jött létre, emberek természetes, lényükből fakadó összetartozási, együttélési igényéből fakad.
•	A racionális elképzelés szerint az emberek természetes állapota a "mindenki harca mindenki ellen", melyet csak úgy tudnak elkerülni, hogy ésszerű, racionális belátás alapján felismerik közös érdekeiket, ezek alapján létrehoznak egy szerződésen alapuló társulást, a társadalmat. Ez tehát mesterséges képződmény.
II.	Pszichologisztikus alapok: Schopenhauer alapján abból indul ki, hogy az emberi világot akaratok hozzák létre. Ezek lehetnek pozitívak (igenlőek) és negatívak (tagadóak). A kölcsönös pozitív akaratok minden esetben valamilyen egységet hoznak létre, melyet kapcsolatnak nevezünk. A kapcsolat kétféle lehet, ennek alapja pedig az, hogy az akaratnak is két formája van, a kétféle akarathoz kétféle típusú emberi társulás kapcsolódik.
•	Lényegakarat (Wesenswille): szervesen összetartozik az emberrel, természetes és adott, az ösztönben, a szokásban és emlékezetben van jelen. Olyan cselekedeteknek az elve, amelyek ösztönszerűen, szokásszerűen mennek végbe, tudatos mérlegelés nélkül.
•	Választóakarat (Kürwille): tudatos, utilitarisztikus megfontolás eredménye. A cselekvés tehát racionális, célra-irányuló, eszközválasztás a cél érdekében.

Tipológia

Tönnies a pozitív akaratok által létrejövő kapcsolatok, emberi társulások típusairól beszél, a két típus megkülönböztetése és szembeállítása a mű lényege.
1.	Társulástípus, ahol a cselekvések mozgatója a lényegakarat: Közösség (Gemeinschaft) valóságos és szerves organizmus (organikus társadalomszemlélet)
2.	Társulástípus, ahol a cselekvések mozgatója a választóakarat: Társadalom (Gesellschaft) ideális és mechanikus képződmény (szerződéses társadalomszemlélet) 

SZEMPONTOK	KÖZÖSSÉG	TÁRSADALOM	
A fogalom	Otto v. Gierhétől származik, ő a szövetkezés, egyesülés kifejezést használja, amelynek a lényege a közös világkép, szellem 	Gesellschaft: társaságot, társulást is jelent	
Az együttélés jellege	Valódi és tartós
Természetes, spontán, bizalmas, otthonos, kizárólagos	Látszólagos és átmeneti
Nincs tényleges együttélés, csak egymástól független személyek egymásmellettisége
(valójában mindenki egyedül van, tartózkodik az érintkezéstől)	
A kapcsolatok	Személyes kapcsolatok szintje nagy
Kevés számú, de mély, közvetlen, organikus, privát, szükségszerűek és adottak
Általában nemi jelleg és leszármazás köti őket összenem változtathatók, stabilak és kiszámíthatók	Személyes kapcsolatok szintje alacsony (személytelenség)
Nagyszámú, felületes, utilitarisztikus megfontolások alapján kialakított mechanikus, nyilvános kapcsolatok
Önkéntesek, állandó mérlegelés tartja fenn, ideiglenes közös érdek és cél köti össze őketváltozékonyak, bizonytalanok, nem kiszámíthatók	
Legáltalánosabb értelme	Egész emberiséget átfogó közösség	Gazdasági jellegű
Minden árút egyetlen kapitalista személy állít elő és ad el, a viszonyok teljes ismeretében	
Kiterjedése 	Mivel valóságos, korlátozott	Mivel absztrakció, fiktív, korlátlan	
Eredete	Régi, Tönnies, hasonlóan a 19. századi gondolkodók elképzeléseihez diakron jelenségeknek képzeli el e társulási formákat, azaz időbeliséget feltételez, átmenet egyik típusból a másikba (th.változás a lényege)
Ez a premodern társadalmakra jellemző forma	Új, modern, a 19. század második felétől (hiszen egyenlő az árutermelő, tőkés, kapitalista társadalommal)	
Viszonyok összegződése	Harmónia, kiegyenlítettség, szolidaritás
Bár megtalálható az uralom, az egyenlőtlen viszony (pl. házastársi, apa-fia, mester-inas), de ezek az alávetett által igenelt tekintélyen alapulnak, fajtái: életkor, erő, bölcsesség tekintélye	Mivel az egyének egoisztikusak, állandó feszültség van köztük, ennek eredménye a harckizsákmányolási viszony, osztálykonfliktus, ugyanakkor az egyének saját céljaikat követve akaratlanul társadalmi állapotokat hoznak létre.	
Akarati szféra	Közösségi, egységesösszetartó erő: közös érzület, hit
Béke biztosítéka: a közösségi akarat ált. formája, az egyetértés, mely a megértésből áll. A megértés alaptörvényei:
1.	Az emberek szeretik, megszokják egymást
2.	Egymást szeretők megértik egymást
3.	Egymást szeretők és megértők együtt élnek
Egyetértés szerve a nyelv
Az ellenségeskedés: a meglévő kötelékek szétszakítása	Összetartó erő: egyéni akaratok találkozása területén szerződés, ez az általános társadalmi akarat egyszerű formája, a béke biztosítéka	
Személyiség szerepe	Ember teljes személyiségével részt vesz, másiknak is a teljes személyisége fontos, létrejöhet a személyiség teljes megvalósulása	Az ember személyiségének csak egy részét mutatja, szerepelvárásoknak felel meg, másiktól is csak ezt fogadja el, ezért a személyiség elidegenül, széthasad	
Tipikus gazdasági tevékenység	Mezőgazdaság
Egység: család
Termelési cél: használati érték	Kereskedelem (értéket nem állít elő)
Egység: kapitalista vállalkozás
Termelési cél: csereérték	
Tipikus életközösség	Faluközösség és az ezen nyugvó feudalizmus
(város is közösségi életet élő szervezet)	(nagy)városi kultúra	
Szereotípiák 	Nő, fiatalság, alsó népi rétegek	Férfi, öregek, művelt rétegek	
	Legalapvetőbb viszonyok: 
1.	Anya-gyermek
2.	Férfi-nő (házastársi)
3.	Testvéri viszonyok
Kötődés alapja: ember testi sajátossága, ezt tartóssá teheti a szellemi kötődés		
	Fejlődés fokozatai, típusai:
1.	Vérközösség (család, rokonság): alapja: közös viszony, részesedés, emberi tulajdon
2.	Helyközösség (szomszédság): alapja: elfoglalt terület és termőföld birtoklásaközvetlen kifejeződése: együttélés
3.	Szellemközösség (barátság): alapja: szentnek tartott helyek, istenségek 		
	Magasabb közösségi formák:
Klán, falu, város, vidék, ország, ill. városokon belül szövetkezet, céh, vallási közösség
Mindegyik levezethető a család eszméjéből, ui. olyan fejlődési séma szerint fejlődnek, melynek központja a család, sugárirányba alakulnak ki az alközpontok		
	Közösségi élet, tevékenység:
 élvezet (birtoklás) és munka megosztása, kölcsönös viszonya (egyensúly) kifejeződik		

Ferdinand Tönnies: Közösség és társadalom
Budapest, 1983. Gondolat, 9-113.o.
készítette: Czike Klára

Ferdinand Tönnies (1855-1936) munkája a Közösség és társadalom 1997-ben jelent meg először. Ezt később több tanulmány is követi, a Bevezetés a szociológiába, valamint a Szociológiai alapfogalmak című. 1909-ban a Német Szociológiai Társaság elnökévé választják, ezt a tisztet a náci hatalomátvételig, 1933-ig tölti be.
Közösség és társadalom című munkája társadalom-filozófiai analízis, amelyben a társadalmi és történeti világ aspektusait vizsgálja. 
Ő vezeti be újra a szociológiatörténetbe a XVII. század nagy angol filozófusát, Thomas Hobbest, elmélete köthető a Leviathan mondanivalójához: a társadalom szerződéses konstrukció. Hobbesnál az emberek ésszerű belátás révén jutottak arra az elhatározásra, hogy egymással társuljanak. 
A másik nagy elmélet a historizmus elmélete, amely szerint a világ tudatos akarat nélkül jött létre. Az emberek nem tervezték a társadalmat, hanem természetükből fakadóan élnek társadalomban. Az összetartozás lényükből adódik. Ehhez a két nagy elmélethez kapcsolja Tönnies a kétféle emberi kapcsolatrendszert, a közösség és társadalmat. 
A tanulmány elején Tönnies definiálja azokat a fogalmakat, amelyeket használ. Az emberi akaratoknak kétféle viszonyát különbözteti meg, a lényegakaratot (Wesenswille) és a választóakaratot (Kürwille). A lényegakarat szerves része az embernek, az ösztönökben, a szokásokban, hagyományokban van jelen, tudatos cselekvések nélkül valósul meg. Reális és természetes. A lényegakarat formái: veleszületett tetszés, szokás és emlékezet. A választóakarat tudatos cselekvéseket működtet, a hasznosság játszik szerepet benne. A választóakarat racionálisan mérlegel, ideális és csinált. A választóakarat formái: megfontolás vagy a meghatározott cselekedetre irányuló tetszés. 
A kétféle akarathoz az emberi társulás kétféle formája kapcsolható. A közösség (Gesellschaft) az ember közvetlen társulásaként írható le. Ilyen a család, a rokonság, a szomszédság, stb. Ezeket organikus kacsolódásoknak lehet tekinteni, céljuk nem a hasznosság. Ezeket a kapcsolatokat közös hit jellemzi, Tönnies privát kapcsolatoknak nevezi őket, szemben a nyilvános kapcsolatokkal. A társadalom a szerződés, a piac világa, mechanikus kapcsolatok jellemzik. 
Tönnies a közösség és a társadalom közötti különbségtételen keresztül helyezi el a nemi, az életkori és a műveltségbeli különbözőségeket, így a nők, a fiatalok és a nép a közösségi pólushoz, míg a férfiak, az idősebbek és a műveltebbek a társadalmi pólushoz állnak közelebb. 

Ha a tételt csináltam volna, akkor kifejteném még azokat az egyéb dichotóm fogalompárokat, amelyek Tönnieshez hasonlóan a társadalmi változások leírására törekedtek. Ilyen Comte teológiai és pozitív korszakokra bontása, ilyen Spencer katonai-teológiai társadalma, a Marx által leírt kapitalista és prekapitalista társadalom vagy Durkheim organikus és mechanikus szolidaritásról szóló elmélete. Ezek azok a klasszikus munkák, amelyek a társadalom dezintegrációjára, modernizációjára válaszolnak, s így szervesen összefüggenek Tönnies munkájával. Elméleteik a természettudományok által inspiráltak, törvényszerűségeket keresnek, nomologikus módszerekkel dolgoznak.